Hengitä hitaasti, poika. Hyvä.
Sillä lailla.
Olen hengissä. Ollaanhan me hengissä?
Siltä vaikuttaa.
Missä me ollaan? - Avaruusaluksessa.
Minun aluksessani!
Kuka tuo on? - Sanoo olevansa kapteeni.
Me oltiin avaruudessa.
Ei kun hetkinen, me oltiin siinä varastossa.
Ja sitten oltiin avaruudessa. Miten me jouduttiin avaruuteen?
Ei aavistustakaan. - Miksei me olla avaruudessa nyt?
Minä poimin teidät.
Ketku temppu siltä tyypiltä, varsinkin kun tulitte hyperhypystä.
Olisitte voineet kuolla!
Niin kuin jo sanoin, en tajua höykäsen pöläystä puheistasi.
Puhu mitä puhut.
Missä päin avaruutta me ollaan? - Viimeisen planeetan liepeillä.
Se on poissa radaltaan, mutta minä kyllä löydän.
Miten planeetta voi olla "viimeinen"?
Olet oikein hupaisa pikku bonus.
Ovatko Yaz ja Tohtori täällä? - En tiedä missä he ovat.
Sanoin kapteenille, että meitä oli neljä.
Minä näin vain kaksi.
Asiat etenevät vauhdilla.
Siitä puheen ollen, laskeutuminen edessä, lukittautukaa.
Emme tee mitään, ellet käänny takaisin etsimään ystäviämme.
Se olisi turhaa. Jos he ovat siellä, he ovat kuolleet.
Eivät voi olla.
Älä hätäänny, kyllä tämä selviää. - Miten? Mitä heille tapahtui?
Tässä vehkeessä ei ole järjen hiventä!
Älä hauku alustani. Tämä on parhaasta päästä.
En tarvitse apuasi. - Tarvitsetpas!
Tämä rotisko pimenee kohta.
Sen planeetan piti olla siinä, mistä poimin teidät.
Meidän pitäisi olla sen painovoimakentässä.
Vaan ei olla. - Huomaan kyllä.
Täällä käryää jokin. - Oikeassa olit, tyttö elää.
Mene medikapseliin. - Missä Ryan ja Graham?
Tuolla se planeetta on! - Kuinka se voi tuolla olla?
Onko sillä nimeä? - Vain symboli, tai varoitus.
Lähin sana on "autius".
Minä pystyn tähän, en anna periksi.
Vielä tässä on muutama temppu hihassa.
Käsikäyttöinen suojakilpi. Mitä antiikkiaarre tämä on?
Suojaus on päällä, en tiedä kuinka kauan.
Pakkolasku Autiuteen. Revi siitä optimismia.
Etkö tajua mitään? En edes saa meitä sinne!
Teidän pelastamiseen tuhlaantui niin paljon polttoainetta.
Olen avaruusaluksessa. Okei...
Saan meidät ilmakehään, jos hylkäämme peräosan.
Mitään ei hylätä!
Tämä on Cerebos, miljoonien kateuden kohde.
Äläs nyt. - Tästä on tehty laulujakin.
Meidän kuolemastamme tehdään oopperoita, -
jos nyt ei panna tuulemaan.
Mekö kuollaan? - Sori, unohdin että olit siinä. Kaikki järjestyy.
Elossapitojärjestelmä toimii kuusi minuuttia.
Tehdäänkö sitä vai ei?
Hitto...
Tehdään se, viimeinen vaihehan tämä on.
Siinä on.
Mitä nyt tapahtuu? - Ei hätää. Laivan perä vain käräytetään.
Mitä? - Heitetään pois.
Nyt!
No huh. - Älä muuta sano.
Mihin sinä menet?
Otan selvää ilmakehästä.
Olemme vieraalla planeetalla.
Niin voisi päätellä kolmesta auringosta.
Mitä tehdään?
Pitäisikö seurata häntä? - Joo.
Ehkä Yaz ja Tohtori ovat jo täällä. Ehkä he ovat turvassa.
Kaikki pimeänä, emme selviä - Yaz, tule tähän!
Sano suoraan. Kuollaanko me?
Jonain päivänä kyllä, mutta ei nyt.
Ei ainakaan, jos en minusta kiinni.
Alus on vanhaa mallia, ja se on minun heiniäni.
Käsivakaimet. Vedä vivut ylös, sitten alas ja vasempaan.
Sitten ylös ja oikeaan, voimien takaa. - Selvä.
Tuo malli ei toimi nyt! - Henki on menossa, ja yhä räksytät.
Pystytkö muka parempaan? - Pystyn!
Tohtori, nämä vivut ovat aika huterat.
Kolmannen tason suojaus heikkenee.
Ei ole totta.
Me syöksytään painovoimakenttään!
Sinä olet erehtynyt meistä. - Yhäkö te esitätte tietämätöntä?
Kuuletteko te tuon?
Finskad. Miten hän pystyi tuohon?
Toinen avaruusalus. - Ja se putoaa.
Älä seiso siinä vaan juokse!
Veto!
Tohtori? - Anteeksi tämä sotku.
Yaz, sinä elät. - Luulimme että kuolitte.
Samat sanat. - Tilannepäivitys.
Mokasin, meidän ei pitäisi olla täällä.
Vien teidät kyllä kotiin, kunhan selvitän, missä olemme.
Miten teet sen? - En tiedä vielä. Nytpä on tilaisuus yllättää itseni.
Ja tervetuloa vieraalle planeetalle, älkää koskeko mihinkään.
Lähdetään tänne päin.
Sillä lailla, Epzo.
Et hallitse edes omaa alustasi. Olit tappaa meidät!
Yritän kovemmin ensi kerralla.
Missä Kornlite ja Fythen ovat? - Hyperhyppy epäonnistui.
Sinä ja minä ollaan jäljellä. - Et ole tosissasi.
Sinua on lykästänyt.
Miten olet voinut päästä näin pitkälle, Angstrom? Et ole mitään.
No, seuraava vaihe helpottuu.
Se vasta olisi sinun mieleesi.
Minulla on kaksi bonusta kuten sinullakin.
Mitä tuo oli? - Taas mentiin.
Mitä tarkoitat? Mihin tässä mennään?
Niin, mihin olemme menossa?
Unohdin, että panin tavaraa taskuihin.
Hiekka menee silmiin. - Haluatko lainata arskojani?
En muista keneltä lainasin ne.
Joko Audrey Hepburnilta tai Pythagoraalta.
Ei Pythagoraalla ollut aurinkolaseja. - Et ole nähnyt häntä krapulassa.
Tiedättekö te mikä tuo on?
Teltta.
Kyllä minä sen näen, tarkoitin... Äh, olkoon.
Tulkaa, ei kuhnita.
Häviäjät ensin.
Pitäkää varanne. En tiedä mitä tämä on.
Voi olla vaarallista, luultavasti on.
Jos nyt ollaan vieraalla planeetalla, jossa on vieraita olentoja, -
miten me ymmärrämme niiden puhetta?
Katsotaanpas. Jep, medikapselissa teihin pantiin kääntäjäimplantit.
Ne toimivat ympäri universumin.
Taasko? Nyt saa riittää vempeleiden työntäminen ihon alle ilman lupaa.
Jos olisi Tardis, niitä ei tarvittaisi. Painutaan sisään.
Onpas hulppeaa teltaksi.
Olen Tohtori, tässä ovat ystäväni Ryan, Graham ja Yaz.
Katsotaas...
Ahaa, hologrammi!
Ei hullumpi.
Minäkin olin kerran hologrammi kolme viikkoa. Voi niitä juoruja.
Oletko projektio vai käyttöliittymä?
Jos olet käyttis, onpa erinomaiset nenäkarvat.
Mitä väkeä? - Bonuksia.
Ei ole. - Mitä?
Bonuksia ja käärmeansoja ei enää käytetä.
He olivat tähtikentässä. Mekö poimimme heidät suotta?
Niin. - Uhrasin alukseni!
Sori, tämä on minun vikani.
Olin hyvin kaukana, ja paikansin alukseni tänne.
Sitten kaikki meni pieleen. Tämä kolmikko on ollut kärsivällinen.
Kiitos teille. Olen vähän pihalla siitä, mitä täällä tapahtuu. Oletteko te?
Ihan pihalla. - Samoin.
Enemmän kuin pihalla.
Olette sekaantuneet viimeiseen 12 galaksin ralliin.
Tämäkö on kilpailu? Vähän kuin avaruuden Pariisi - Dakar.
Te siis kisaatte. - Olemme finalistit.
Neljä tuhatta lähti mukaan. Vain yksi saa palkinnon.
Mikä se on? - Vihoviimeisestä kilpailusta 3,2 biljoonaa kriniä.
Paljonko krin on? - 200 kavlonia.
94 valaria - 4 000 tryntiä.
Vanhassa rahassa. - Kurssit hakusessa.
Riittävästi lokoisaan loppuelämään turvallisessa maailmassa -
pilotille ja hänen klaanilleen.
Ollaanko me mukana? - Ette.
Te olette merkityksettömiä. Kerro tehtävämme.
Viimeinen haaste on ylittää maasto ja selviytyä hengissä.
Kuljette vuorten toiselle puolelle.
Se joka pääsee ensimmäisenä Aavemonumentille, -
kruunataan voittajaksi ja saa kyydin planeetalta pois.
Häviäjä ei saa.
Ette voi jättää toista tänne. Polttoaine on lopussa.
Sinä et sanele, mitä minä teen oman kilpailuni kanssa.
Tiesit riskit, kun lähdit mukaan.
Suurin palkinto, suurimmat riskit.
Entä me sitten?
Vaiti. Te ette ole mukana tässä.
Anteeksi vain, olemme ihmisiä. Hieman solidaarisuutta, kiitos.
Minä olen muxteraani, hän on albaari.
En ole kuullutkaan hyhmysistä.
Olemme ihmisiä. Maasta. - Ei.
Aika armoton kisa. Häviäjä jätetään pulaan.
Ralli on selviytymiskoe. Kuinka pitkälle me menemme?
Miten toimimme tiukassa paikassa? Tämä on äärimmäinen koe.
Puhut me-muodossa, vaikka et edes ole täällä.
Projektio lähetetään hyvin kaukaa.
Minä perustin rallin. Kilpailin ja voitin.
Nyt minä lopetan sen.
Ei sabotaasia, ei satuttamista eikä tappamista. - Harmi.
Vilpistä seuraa välitön hylkäys.
Älkää matkatko yöllä.
Älkää juoko vettä, älkää edes koskeko veteen.
Tämä planeetta on tehty julmaksi. - Miten? Ja kuka teki?
Tämä vaihe on läpäistävä ennen täyttä auringon kiertoa.
On yksi asia, jossa saatte hieman apua:
pääsette kulkemaan vettä pitkin.
Kulkekaa veden yli ja raunioiden poikki.
Aavemonumentti on Usvasoiden takana.
Minkä takana? - Jäljittimet ovat tuolla. Onnea matkaan.
Kerro siitä Aavemonumentista.
Paikan nimesivät varhaiset uudisasukkaat.
Se ilmestyi samaan paikkaan joka tuhannes auringonkierto.
Minulla on etsin, olen lähtövalmis. - Nähdään palkinnonjaossa, Ilin.
Sytytän althusilaisen sikarini, kun olen voittanut.
Miltä se monumentti näyttää? - Mitä väliä sillä on?
Meitä on tässä neljä Autius- nimiselle planeetalle eksynyttä.
Ei suunnistuslaitteita ja ilmeisen pienet selviytymismahdollisuudet.
Haluan kaiken mahdollisen tiedon, -
myös sen, miltä tämä Aavemonumentti näyttää.
Vanha poliisipuhelinkoppi. - Surrey Streetillä on tuollainen.
Se tosin on vihreä. Eihän tässä ole mitään tolkkua.
On tässä tolkkua minulle.
Suuret kiitokset, tämä riittää.
Olen pahoillani, etten voi auttaa enempää. - Enpä usko että olet.
Olet oikeassa.
Moikka! Aika omahyväinen tyyppi.
Minulla olisi pari kysymystä. - Minulla on vino pino.
Eikö silti mentäisi noiden kahden perään? - Mennään.
Tämä voi järkyttää... - Niin voi sanoa.
Meidät heitetään avaruuteen, avaruusaluksia putoilee.
Nyt ollaan planeetalla, jolta kaikki haluavat pois.
Puhut vain ikävistä asioista. - Mitä hyvää tässä on?
Se Aavemonumentti on minun alukseni. Se on täällä.
Puhelinkoppiko? - Vaikea uskoa.
Niin se vain on. Osuin siis oikeaan.
Jäljitin Tardiksen tänne, mutta planeetta on suistunut radaltaan.
Laskeuduimme siihen, missä planeetan piti olla.
Vaikuttaa siltä, että Tardis pyörii aikasilmukassa.
Voin ehkä vakauttaa sen, kun se on aika-avaruuden sisäpuolella.
Sitten saan teidät kotiin.
Vietkö meidät pois täältä, jos päästään monumentille?
Lupaan, että säilytte hengissä ja pääsette kotiin.
Olen aina ollut hyvä tiukoissa paikoissa, ja olen varmasti yhä.
Jos pidämme yhtä ja luotatte minuun, tästä selvitään.
No niin, lähdetään.
Uskotteko, että hän puhuu totta ja hän todella saa meidät pois täältä?
Hän pelasti Karlin ja päihitti Timpan.
Ja hän loikkasi nosturiin. En tiedä miten olisi käynyt ilman häntä.
Yaz on oikeassa, Tohtori on paras toivomme, -
tai peräti ainoa vaihtoehtomme.
Niin kai. Ei saa kyseenalaistaa Grahamin viisautta.
Se on sitten yhä Graham eikä ukki. - Niin, Graham.
Käskin pysyä poissa veneestä. - Ei tämä ole yksin sinun.
Tykkini sanoo että on. - Pois se vehje, et ammu kuitenkaan.
Ei satuttamista, ei tappamista, ei sabotaasia. Niinhän se heppu sanoi.
Ehkäpä en pelaa sääntöjen mukaan.
Treenaatko repliikkisi peilin edessä? Katso.
Siistiä. - Kiitos.
Venuslainen aikido-ote.
Lamaannuttaa mutta ei vahingoita.
Fiksuja nuo venuslaisnunnat. Päästänkö irti?
Vene ei toimi. - Minä ja Ryan voidaan vilkaista.
Voidaanko? - Sinähän käyt koulua. Moottori on moottori.
Ei avaruusmoottori!
Te ette määräile täällä. Tämä on meidän kilpailumme.
Määränpää on sama, ja veneessä on tilaa.
Niin, jos vene kulkee, menemme sillä kaikki.
Tekin vain kuulutte Ilinin peliin.
Olette sabotöörejä. - Luulet, että koko universumi on sinua vastaan.
Mitä perheellesi kuuluu, Angstrom?
Tämän takia veteen ei saa koskea.
Se kuhisee lihansyöjä-mikrobeja.
Myrkyllinen ilmakehä, tappavaa vettä. Hyvin vaarallinen planeetta.
Enpä ole ennen nähnyt moista moottoria.
Aiotaanko me koskaan jutella mummostasi?
Vaikka täällä nyt ollaankin, silti se kaikki tapahtui.
Minä pärjään sillä, että kysyn, mitä Grace sanoisi, jos olisi täällä.
No mitä luulet?
Nyt hän sanoisi, että mitä mökötätte, ollaan sentään vieraalla planeetalla!
Ja niinhän se on. Minä pidän huolta sinusta, poika
En ole mikään pentu.
Toivoin että sanoisit, että sinäkin pidät huolta minusta.
Lörpöttelet näistä ihan liikaa.
Sinä taas et puhu tarpeeksi.
Ei tuo ole moottori.
Se näyttää valtavalta akulta. Onkohan se aurinkotoiminen?
Täällä sitä vain ratkotaan mysteerejä kaukana kotoa.
Jep, kolme aurinkoa taivaalla, kolmiosainen aurinkokenno ulkona.
Ehkä paneelit on suunnattu väärin. - Tai ne eivät syötä virtaa akkuihin.
Hyvää työtä, pojat. Katsotaanpas.
En ole ikinä nähnyt noin paljon vettä.
Olet siis albaari. - Niin, Albarin planeetalta.
Se on pieni, täynnä ruosteisia tornitaloja.
Kaikki haluavat pois sieltä. Varsinkin sen jälkeen kun...
Minkä jälkeen?
En tunne sinua.
Kone käy. Veneeseen!
Mieti, Yaz. Vieraalla planeetalla. - Niinpä.
Älytön planeetta. Ei muuta elämää kuin me ja mikrobit vedessä.
Ei ihmisiä, eläimiä, hyönteisiä, ei mitään.
Se heppu mainitsi siirtokunnan. Mitä täällä tapahtui?
Ei ketään kiinnosta.
Älä ota henkilökohtaisesti. Hän on tuollainen kaikille.
En tarvitse muita.
Kaikki tarvitsevat muita. - Me ollaan yksin kaikki.
Niin se alkaa ja päättyy, ja se on luonnollinen olotila.
Synnyitkö noin surkeana, vai opettelitko tuollaiseksi?
Kun olin neljän, äiti käski kiivetä puuhun.
Kiipesin niin korkealle kuin uskalsin.
Sitten hän käski hypätä syliinsä.
Älä pelkää, hän sanoi, olen äitisi, minä otan sinut kiinni.
Niinpä minä hyppäsin.
Ja äiti väisti. - Mitä?
Sanoitko, että äitisi teki sen?
Iskeydyin maahan. Käsi katkesi ja nilkka murtui.
Hän kumartui ylleni ja sanoi:
"Nyt opit ettet voi luottaa keneenkään tässä elämässä."
Sairasta. - Se oli parasta, mitä hän minulle teki. Rakastin äitiä.
Jep, kuulostaa suurenmoiselta.
Äitisi oli väärässä. Olemme vahvempia yhdessä.
Kaverisi simahti. Eipä tarvitse kuunnella.
Hän pystyy torkahtamaan missä vain. On kuuluisa siitä.
Kuinka monta vaihetta rallissa on? - 209 maastoa, 94 planeettaa.
Aloitamme kisan tyhjin käsin, ja etenemme vaihtokaupalla.
Onko se sen arvoista? - Saatan pelastaa tällä perheeni. Eli on.
Albaria puhdistetaan systemaattisesti.
Puolet perheestäni on piilossa, puolet pakosalla.
Tämä on ainoa toivoni saada perheeni taas yhteen.
Jätitkö perheesi kilpailun takia? - Jotta voisin pelastaa perheeni.
He käskivät. Jos voitan, minä etsin ja pelastan heidät.
Jos he vain ovat hengissä.
Täällä on paremmat mahdollisuudet kuin kotona olisi ollut.
Saat minut kaipaamaan perhettäni, -
vaikka isä vie minulta hermot -
ja sisko odottaa että muutan kotoa, jotta saisi huoneeni.
Ja näin heidät vasta eilen.
Älä koskaan pidä heitä itsestäänselvyytenä.
Näytätte ihan rättiväsyneiltä
Levätkää. Herätän teidät perillä.
Ryan?
Ryan? Herää, poika.
Olen hereillä. Ollaanko me kotona?
Ei. On aika poistua veneestä.
Näkisitpä itsesi, Epzo.
Rakastat sikariasi varmaan enemmän kuin ketään.
Tajuatko, kuinka harvinaisia ja kalliitta nämä ovat?
Yhden tekemiseen menee althusialaisen elinikä, -
käärimiseen, kypsyttämiseen...
Parasta näissä on, että nämä ovat itsesyttyviä.
Napsautat sormia, ja sikari syttyy.
Haluatko haistaa? Lähemmäksi voittoa et pääse.
Epäterveellistä.
Isot rauniot. Miksi tuo on rakennettu?
Mitä väliä sillä on? - Missä sieltä on väki nyt?
Miksi elonmerkit ovat niin harvassa? Mitä kaikille tapahtui?
Terve. - Lykkyä tykö.
Olet jo hävinnyt, Angstrom!
Päästämmekö heidät? Mitä me osaamme tehdä?
Ensin pitää päästä raunioiden läpi turvallisesti.
Saan tästä ihan merkillisiä lukemia.
Auringot laskevat pian. Ne kulkevat yllättävän nopeasti.
Se Ilin siellä teltassa kielsi vaeltamasta yöllä.
Meidän pitää kulkea nopeasti.
Nuo eivät olleet tuossa äsken. - Mistä ne tulivat?
En tiedä.
Luojan tähden, Tohtori!
Planeetalla on sittenkin elämää. - Ne eivät elä, ne ovat robotteja.
Miksi hylätyllä planeetalla on robottivartijoita?
Ne eivät ole täysin aktiivisia.
Peräännytään täältä hyvin hitaasti, näyttämättä uhkaavilta.
Ne aktivoituivat. Juoskaa!
Älkää juosko suoraan! Ne ennakoivat reitin!
Tänne!
Hyvin juostu.
Tulkaa.
Mitäs täällä onkaan...?
Löysitkö jotain? - Tietoa.
Pahus. Ne ovat tarkka-ampujarobotteja.
Tupsahdimme niiden ampuradalle.
Kaikki täällä käy harjoitusmaalista.
Siksi täällä on ampumatauluja, ja ne ovat ikävä kyllä ihmisen muotoisia.
Sitten loppui lässytys. - Mitä sinä teet?
Taistelen. - Ei, aseita ei käytetä.
Meitä ammutaan. - Silti.
Ne tappavat meidät. - Totta.
Ase pois, Ryan. - Mitä itse aiot?
Järkeillä. - Et voita sillä luoteja.
Olen tehnyt sitä ikäni. - Velvollisuus kutsuu. Tätä varten olen pelannut.
Kuka on seuraava?
Näin ne asiat hoidetaan! Pannaan alienit matalaksi!
Ei, ei! Miten tämä ladataan? Miten tämä ladataan?
Pahensit tilannetta. - No vähän.
Älä tartu aseeseen. - Älä jauha.
Jauhan ja paljon. Ne ovat täällä.
Suojautukaa pilareiden taakse!
Meidät on saarrettu! - Ulos ei pääse.
Tässä tulee opetus.
Ratkaisu oli maassa, tartuit vain väärään kapineeseen.
Parasta roboteissa on, että ne ovat tehokkaita.
Ne on ladattu täyteen tehoa. Ne ovat supervoimakkaita.
Tuo oli aikamoista. - Kiitos, kiva kun kelpasi.
Mitä se oli? - Sähkömagneettinen pulssi, käräytin niiden piirit.
Meillä on ehkä viisi minuuttia, ennen kuin ne tointuvat.
Nyt näitte. Järki voittaa luodit.
Onko siellä Epzo?
Taivas, mitä tapahtui?
Tarvitsetko apua? - En sinulta.
Katsotaan täältä.
Mitä tapahtui? - Mitä kyselet, ethän piittaa mistään.
Oi, jäljitin, kiitos. - Miten sinä teit sen?
Olen tosi fiksu, enkö ole maininnut?
Kiitos. - Ole hyvä.
Tästä selviää, mistä robottien komennot tulevat.
Ja sitten tämä kartta...
...johtaa tänne.
Tuolta saattaa selvitä tämä planeetan salat.
Oletko varma? - En. Tulkaa.
Miksi aina tikkaita?
Sehän käy kuin luonnostaan.
Ei todellakaan. Kiitos kun odotit. - Aina.
Nämä tunnelit kattavat puolet planeetasta.
Ajatelkaa, mitä näiden rakentamiseen on vaadittu.
Missä ihmeessä rakentajat ovat nyt?
Mitenkäs haava? - Kipeä.
Toivottavasti se saa sinut muuttamaan filosofiasi - Ei.
Tohtori?
Palojälkiä seinissä.
Ei erityisen rohkaisevaa. - Ei.
Ei auta mikään. Jatketaan.
Iso, lukittu ovi. Rakastan sellaisia.
Pahaenteistä.
Mitä täällä on tapahtunut?
Tuolla on toinen huone. Katsotaanko sitä? - Joo.
En halua olla täällä. Olemme poissa reitiltä, pitää jatkaa.
Haluatko jatkaa tietämättä, miksi täällä on paha liikkua yöllä?
Tämä on ollutta ja mennyttä, mikä siinä kiinnostaa?
Tämä oli elävä planeetta ennen.
Oli ekosysteemi, elämää ja asutusta.
Täällä on tapahtunut katastrofi.
Tiedoksi vain, että kansasi ei ole universumin ainoa elämänmuoto.
Joillakuilla on tarve auttaa hädässä olevia.
Sido haavasi ja ota sankarilliset tirsasi.
Herätämme lähtiessä, jos sinua onnistaa. - Mikäs siinä.
Ole nyt mielikseni ja anna jotain, -
mikä tuo jotain järkeä tähän planeettaan.
Nyt alkaa tapahtua. Angstrom, tuo tänne se karttajuttu.
Jos yhdistän sen tähän, näemme koko tunneliverkoston.
Ystäväsi Ilin varoitti liikkumasta yöllä.
Tunneleita pitkin kulkemalla vältämme sen, mitä ylhäällä on.
Vielä parempaa. Katso, tuossa on Aavemonumentti.
Tunneleita pitkin pystyy oikaisemaan ja ohittamaan vuoriston.
Matka-aika puolittuisi.
Jos lähdet nyt, ehdit sinne ennen prinsessa Ruususta. Voittaisit.
Mitä tuo oli? - Tuolla on jotakin.
Ryan, katso. Valvontakamerakuvaa.
Ne ovat löytäneet luukun.
Merkintöjä lattiassa. - Jonkin sortin luolamaalauksiako?
Melkein. Täällä työskennelleiden tekemiä.
Osatko lukea niitä?
"Olemme tutkijoita."
"Siepattuja, kidutettuja, työhön pakotettuja."
"Perheitämme pidetään panttivankeina."
"Meidät pakotettiin kehittämään uusia tuhokeinoja."
"Myrkkyjä, aseita, olentoja."
"Meistä tehtiin kuoleman luojia."
"Planeetta on palanut ja autio meidän työmme takia."
"Ilmakehä ja vesi ovat myrkyllisiä."
"Tappokoneet ja -otukset väijyvät kaikkialla."
"Emme voineet muuta kuin totella..."
"Stenzaa."
"Yritämme tuhota luomuksemme, -
ennen kuin niitä käytetään muita vastaan."
Alapuolella on vielä kaksi sanaa.
"Ne tulevat."
Siihen se loppuu.
Stenza. Senhän sinä pysäytit Sheffieldissä.
Tiedättekö tekin Stenzan?
Vaimoni kuoli niiden takia.
Niin minunkin.
Olen pahoillani.
Ne valtasivat planeettamme, surmasivat miljoonia.
Epzo!
Taivaan tähden! - Mikään ei tehoa siihen.
Näimme näitä ulkona. Ne olivat kuin horroksessa.
Horroksessa yöhön asti. Sitten ne siivoavat haavoittuneet pois.
Tohtori! Robotit ovat tulossa!
Lähdetään täältä ja sassiin!
Miksi pysähdyimme? - Kuunnelkaa.
Ne sammuttivat elossapitojärjestelmän.
Että on vastenmielisiä robotteja.
Meidän pitää päästä ulos täältä. - Mutta on yö.
Noita tikkaita pitkin pääsee maanpinnalle.
Mitä ylhäällä on? - Asetyleeni-niityt.
Asetyleeni, se kaasuko? - Ei kuulosta hyvältä, mutta ilma loppuu.
Pakko nousta ylös.
Mikä on?
Ei ole mielipuuhaa kiivetä tikkaita paineen alla.
Tiedätkö, sinä olet huikea. - Olenko?
Mitä kaikkea oletkin saanut kokea, ja yhä porskutat. Kova suoritus.
Kiitos.
Mieti asetyleenin ominaisuuksia, se voi auttaa. Onhan se koulusta tuttu?
On siitä tainnut olla. - Pidä kiirettä.
Mikä haju. - Onko se valkosipulia?
Katsokaa. Ihan kuin maa liikkuisi.
Viimeinkin, elämän pidot.
Liikkumatta nyt. - Varokaa, ne puristavat teistä elämän.
Puristamme elämän teistä kaikista.
Puhe on harhautusta. Sellaisiksi nämä tehtiin siinä laboratoriossa.
Tunnemme myös sinun pelkosi, -
vaikka olet vahvin kaikista.
Minussa on pelkoa tusinan elämän edestä.
Tusinan elämää, otamme ensin sinut.
Tuliko mieleen niitä ominaisuuksia, Ryan?
Se on ilmaa kevyempää. - Ja haisee valkosipulille.
Ja vielä yksi juttu...
Sitä varten on kaivettava syvään.
Mitä sinä touhuat? - Suu kiinni ja kaiva, Epzo.
Sinä johdat mutta pelkäät itsesi ja muiden puolesta.
Kukapa ei pelkäisi? - Pelkäät uutuuttasi.
Me näemme kauemmaksi, -
ajattomaan lapseen.
Mitä sinä sanoit? - Hän ei tiedä.
Mitä sinä puhut? Mitä sinä näet?
Näemme sen mikä on kätketty, jopa itseltäsikin, -
tuntematon, heitteille jätetty hylkiö.
Pois minun päästäni. - Nyt murskaamme ne pelot sinusta.
Nauttikaa syömingeistänne.
Tiedäthän, minkä jotkut tapaavat nauttia aterian jälkeen, Graham?
En minä mutta jotkut.
Ai niin. Sikari.
Matalaksi!
Kolmas ominaisuus: syttyy helposti.
Vanha kunnon asetyleeni. Ryhmätyötä, nähkääs.
Ja nyt liikkeelle.
Pitäisi olla jo lähellä. - Tämän mukaan ollaankin.
Siellä se on, teidän maalinne.
Me tehtiin se.
Missä aluksesi on? Missä Aavemonumentti?
Se ei ole täällä. En ymmärrä.
Täällä sen pitäisi olla. Teimme tämän turhan takia.
Te pääsitte tänne.
Nyt menen noutamaan palkintoni.
Sinäkö?
Minä pelastin henkesi. Olisit kuollut ilman minua.
Ja jos joudun kilpailemaan tästä, sinusta ei ole vastusta.
Kenellä oli sikari? Minulla.
Sikari pelasti meidät kaikki.
Et ole tosissasi. Älä kuvittelekaan, että häviäisin sinulle nyt.
Minulla olisi ehdotus.
Tasapeli. - Jaettu voitto. Yhteismestarit.
Todistajien läsnä ollessa. - Ei käy.
Rallissa ei ole koskaan tullut tasapeliä.
Mutta nyt on.
Ei. Julistan loppukilpailun hylätyksi.
Ilin, teit tästä meille helvetin.
Takaan, että tapahtuipa mitä vain, -
minä pääsen pois tältä planeetalta, -
ja jos emme saa sitä, mistä taistelimme, -
etsin sinut käsiini, ja loppu- elämästäsi tulee lyhyt ja tuskallinen.
Ymmärsitkö? Tunnusta meidät nyt yhteisvoittajiksi.
Palkitse tai maksa.
Minulla on kunnia julistaa voitto jaetuksi.
Palkinto puolitetaan.
Nyt hommaa meidät tältä kiveltä pois. - Hyvä on.
Ja heidät. - En.
Ne häipyivät.
Tännekö jäätiin?
Olen pahoillani. Petin teidät.
Annoin sanani enkä pitänyt sitä.
Voimmehan me odottaa.
Niin. Onhan meillä toisemme.
Ei, kuolemme yhden auringonkierron aikana.
Kuka niin sanoo?
Olemme tulleet tänne asti, ja kuka sanoo, että pitää luovuttaa?
Sinäkö, Tohtori?
Siihen me ei lähdetä, eihän? - Ei.
Kuuletteko tuota?
Voi tule. Suo meille tämä...
Minä tässä! Vakaudu!
Tule isin luo, tarkoitan äidin, minä tarvitsen sinua nyt.
Minun kaunis Aavemonumenttini.
Hei, olen kaivannut sinua.
Sitä ollaan niin koreina.
Sepä mukavaa.
Hukkasin avaimen. Anteeksi.
Sehän on vanha puhelinkoppi.
Tavallaan. Ei oikeastaan.
Luuletko meidän mahtuvan siihen? - Jep.
Yhtä aikaa? - Haluatteko kokeilla?
Okei. - Varoitan, jätin tänne aika sotkun.
Olet pannut paikat uusiksi.
Tykkään kovasti.
Tämä on minun Tardikseni.
Tämä oli puhelinkoppi. - On edelleen ulkoa.
Miten saat tämä kaiken mahtumaan puhelinkoppiin?
Järjestelin ulottuvuuksia.
Ei niin voi tehdä. - Et ehkä sinä.
Saako näitä painaa? - Ei.
Tämä on avaruusalus. - Ja aikakone.
Älä viitsi. - Ihan tosi.
Tämä on aivan mahtavaa.
Ette uskoneet, että vien teidät kotiin. - Olipa usko loppua itseltäsikin.
Minultako? En epäillyt hetkeäkään.
Kotiin siis?
Saatko meidät sinne oikeasti? - Rupea uskomaan.
1955, Montgomery, Alabama.
Rosa Parks? - Ei ole totta.
Hän antoi koko elämänsä. Kestämme pari tuntia.
Suomennos: Tatu Tiihonen Yle